A hét témája
Bencze István
![]() |
Az első tíz évben fizetése havonta huszonöt pengő volt (egy pár cipő ára), később teljesen ingyen szolgált. A hatvankilenc év alatt egyetlen vasárnapot sem hagyott ki. Végigorgonált hatvankilenc húsvétot, hatvankilenc pünkösdöt és hatvannyolc karácsonyt (azért „csak” hatvannyolcat, mert az egyik szentestén belázasodott).
Zongoratanári diplomáját a Zeneakadémián szerezte 1948-ban, közben a Csepeli Papírgyárban dolgozott. 1950-ben szerzett második diplomájával a zsebében egy magán-zeneiskolában kezdte pályáját, de egyidejűleg több üzemi énekkar karnagyaként is tevékenykedett.
Munkáját többszörösen elismerték: az oktatásügy kiváló dolgozója lett 1974-ben; 1988-ban Pedagógus Szolgálati Emlékéremmel, 1997-ben a Magyar Köztársaság Bronz Érdemkeresztjével tüntették ki, 2003-ban pedig a pesterzsébeti önkormányzat díszpolgári címben részesítette. 1988-ban lett nyugdíjas, ám nem tétlenkedett ezután sem: 2004-ig óraadóként tanított. Gyülekezetében ma is pontosan, igényesen és az evangélium iránti elkötelezettséggel végzi hűséges szolgálatát.
Regionális hozzárendelés: Déli Evangélikus Egyházkerület