Kultúrkörök
Add tovább a lángot!
Reményik Sándor-emlékkonferencia Budapesten
A hétvégén Budapesten tartotta tizedik emlékünnepségét a kolozsvári Reményik Sándor Művészstúdió Alapítvány. A konferencián versmondók, zenészek, jeles irodalomtörténészek hozták közel a hallgatósághoz az erdélyi evangélikus költő, Reményik Sándor életművét.
Az ünnepségnek október 3-án a Deák Téri Evangélikus Gimnázium adott helyet. Az előadás-sorozat szavalóversennyel kezdődött, melyen hazai egyházi iskolák és kolozsvári líceumok diákjai mondtak el egy-egy Reményik-verset. A zsűri elnöke, Kubik Anna színművésznő az esti gálaműsor keretében értékelte a szavalók teljesítményét.
A megemlékezés irodalmi konferenciával folytatódott. Pomogáts Béla irodalomtörténész Reményik Sándor jelentőségét méltatta a 20. századi magyar költészetben. Beszédében kiemelte, hogy a magyar írók, költők soha nem érték be azzal, hogy pusztán esztétikai követelményeknek feleljenek meg. Kelet-közép-európai viszonylatban az irodalom rendszerint közösségi rítus is egyben, különösen igaz ez az erdélyi írókra, költőkre. Reményik költészetét is meghatározza ez a kettősség, de nála az erdélyi magyar irodalom nemzeti elkötelezettsége szoros egységbe forrt keresztény hitével.
Kántor Lajos irodalomtörténész Reményik Kolozsvárhoz kapcsolódó verseiről beszélt. Kiemelte a Benéz a havas című verset, melynek utolsó sora arra a világháború végi keserűségre emlékeztet, mely oly sok erdélyit foglalkoztatott annak idején: „S ez nem elég, hogy idehaza tartson?” Kántor Lajos rámutatott arra is, hogy az 1918 és 21 között született, Végvári álnéven írt Reményik-versek között is megjelenik a Kolozsvár-motívum, illetve rendre előkerül az „Idehaza tartsunk ki!” parancsa.
A költői nyilvánosságra lépést megelőző rövid prózai művekről szólt Dávid Gyula irodalomtörténész Immortáliák – A másik Reményik, aki a költőt megelőzte című előadásában. Hangsúlyozta, hogy ezeknek az írásoknak csak töredékét ismerjük, egy részük még a kolozsvári levéltárban pihen, és pillanatnyilag nem kutatható. Ezekben a korai írásokban még jól felismerhető Komjáthy Jenő és Reviczky Gyula hatása Reményik költészetére. Az is kiderül a művekből, hogy a legnagyobb háborús fellángolás idején a fiatal Reményiktől igencsak távol állt a lelkesedés.
Láng Gusztáv irodalomtörténész Költői szerepek Reményik Sándor lírájában című összefoglalójában arról beszélt, hogy Reményik számára a versbeli én a költő ideális énje, aki felül tud emelkedni a csüggedésen, és példát mutathat a nemzet számára. Verseiben rendszerint ezt az ideális ént próbálja megjeleníteni.
Az előadás-sorozat után a XIV. zsoboki képzőművészeti táborban készült festményekből, grafikákból rendezett kiállítás megnyitója következett (képünkön). Az amatőr festők képeit Reményik Sándor versei és az 1956-os forradalom eseményei ihlették.
Az emlékünnepség délelőtti blokkja kerekasztal-beszélgetéssel zárult. Kántor Lajos, Dávid Gyula, Láng Gusztáv, Liktor Katalin, a Károli Gáspár Református Egyetem Irodalomtudományi Doktori Iskolájának hallgatója és Ódor László művelődéstörténész, a Budapest-Fasori Evangélikus Gimnázium volt igazgatója beszélgettek arról, hogyan ítélték meg Reményik költészetét az elmúlt rendszerben, és mennyire van helye jelenleg a közoktatásban.
Az emlékünnepség esti gálaműsorral zárult, melyet Gáncs Péter, a Déli Egyházkerület püspöke nyitott meg. Ünnepi beszédében Pomogáts Béla felidézte azt a hatalmas munkát, amelyet Essig József operatőr, az alapítvány elnöke végzett a Reményik-konferenciák szervezésével. Pomogáts szerint ez a munka fontos szerepet játszott abban, hogy Reményik alakja, költészete ismét mindennapjaink része lehet.
Ezután Kubik Anna színművésznő, a versmondó verseny zsűrijének elnöke értékelte a szavalatokat. Megelégedéssel nyugtázta, hogy kiegyenlített volt a verseny színvonala: a zsűri nem találkozott kimagaslóan jó, de színvonal alatti teljesítménnyel sem. Az első díjat a Deák Téri Evangélikus Gimnázium tizedikes diákja, Győri Gabriella nyerte.
A szavalatok, komolyzenei művek elhangzása után a Reményik Sándor Művészstúdió Alapítvány a költőről elnevezett díjat adta át Kubik Anna és Török Katalin színművésznőknek, valamint Birtalan József zeneszerzőnek. A gálaműsor Gáncs Péter püspök zárógondolataival és áldásával zárult.
Jánosi Valéria